Tekstityksen versionumero: 1.3 Päiväys: 23.01.2006
Suomennos: DonMeduza, Presterin, Indigo, RollonTollo, DalSargamon, Viilu ja Platypus.
Oikoluku: Putki.
Päivää.
Kuulkaa, kuulkaa!
10 minuuttia Van Dortin häiden harjoituksiin.
Varo vähän!
- Päivä kaunehin on. - Päivä ihan hieno on.
Päivä loistokkaille häille.
- Se on harjoitus vaan, jos tarkentaa saan. - Harjoitus loistokkaille häille.
- Kunhan ei satu mitään, mistä tiedä emme. - Ettei mikään yllättäen tilaisuutta sotke.
Ja siksipä kaikkien, pientenkin juttujen, -
joka seikan yksittäisen pikkuriikkisen mentävä on...
- Kuin suunniteltiin. - Poikamme vihitään.
- Kuin suunniteltiin. - Perheemme nostetaan, -
Seurapiirien ylimpään portaaseen.
- Pukutanssiaisiin. - Saleihin pyhimpiin.
Hienoston kanssa sinut ollaan. Ylhäisten kera kahvitellaan.
Pian nautimme teen kera kuningattaren. Ja unohtuu tää, mikä taaksemme jää.
Voi vietävä. Leninkini takertui.
- Menehän nyt, kultaseni. - Leninkini takertui johonkin.
Missä Victor on? Saatamme myöhästyä.
Kalakauppiaat...
- Päivä on kamalin. - Älä ajattele niin.
On kamala päivä häille.
Tilanteemme on vallan surullinen.
Vei näin pahaenteisiin häihin.
Kuinka sukumme tähän joutuikaan? Tyttäremme uusrikkaille naittamaan.
- He ovat moukkia. - Niin karkeita.
- Ei vois pahempaa olla. - Ei vois olla vai? Eri mieltä olen vaan.
Vois olla maata omistavaa aristokratiaa täysin rutiköyhää kuin me konsanaan.
Voi sentään.
Ja siksipä kaikkien, pientenkin juttujen, -
joka seikan yksittäisen pikkuriikkisen mentävä on...
- Kuin suunniteltiin. - Tyttäremme vihitään.
- Kuin suunniteltiin. - Perheemme nostetaan -
syvimmästä alhosta köyhyyden.
- Joukkoon ylvääseen. - Esi-isien.
Ja kukapa arvannut oiskaan sen, että tytär häväistyn saukon kasvoinen -
sois arvoiseemme asemaan meille tien?
Voi Hildegarde, entä jos Victor ja minä emme pidäkään toisistamme?
Aivan kuin sillä olisi jotain tekemistä avioliiton kanssa.
Luuletko, että isäsi ja minä pidämme toisistamme?
- Kai te edes vähän? - Emme tietenkään!
Kiristäkää korsetti kunnolla. Puhut yhä haukkomatta henkeäsi.
- Sinun on hurmattava hänet tänään. - Kelaat vain saaliisi veneeseen.
Kelaan jo. Eikö Victoria Everglotin pitäisi naida joku lordi tai vastaava?
Hölynpölyä. Emme ole yhtään Evergloteja huonompia.
Olen aina tiennyt ansaitsevani kalakauppiaan elämää parempaa.
- Enhän ole edes puhunut hänen kanssaan. - No onpahan se etunamme.
Mayhew, lopeta se kirottu yskiminen!
Avio on kahden kumppanuus, vain antamalla saa.
Luulis esimerkkimme sen voineen opettaa.
- Sen voineen opettaa. - Kaiken on oltava täydellistä.
Kaiken on oltava täydellistä.
Ja siksipä kaikkien, pientenkin juttujen, -
joka seikan yksittäisen pikkuriikkisen mentävä on...
Kuin suunniteltiin.
Katso nyt, miten seisot...
Voi hyvänen aika! Onpa loisteliasta. Pistämätön maku.
Eikö ole kaunista?
Pienempi kuin meidän kotimme.
- Vähän rähjäistä. - Ole hiljaa.
Lordi ja lady Everglot, herra ja rouva Van Dort.
Teidän täytyy olla Victoria-neiti.
Ette kyllä näytä päivääkään yli 20-vuotiaalta.
Hymyile, rakkaani.
Päivää. Tämäpä ilo.
- Tervetuloa kotiimme. - Kiitoksia.
Nautimme teetä läntisessä salongissa.
- Tulkaahan. Tee odottaa. - Ihana sisustus. Kuka sen suunnitteli?
- Kivat kaakelit. Sääli verhoja. - Älkää välittäkö mieheni höpinöistä.
Se on kyllä yleensä viisasta.
- Suokaa anteeksi. - Soitatte kauniisti.
Pyydän anteeksi, neiti Everglot. Olinpa röyhkeä, kun...
Anteeksi.
Äiti ei päästä minua pianon lähellekään. Musiikki on sopimatonta nuorelle naiselle.
- Liian intohimoista, kuulemma. - Jos saan tiedustella, neiti Everglot.
Missä esiliinanne on?
Ehkäpä olosuhteet huomioon ottaen -
voisitte kutsua minua Victoriaksi.
Toki.
- Victoria. - Niin, Victor?
Huomenna meidät...
- Vihitään. - Niin. Vihitään.
Olen haaveillut hääpäivästäni lapsesta asti.
Toivoin löytäväni jonkun, jota rakastaisin syvästi.
Jonka kanssa voisin viettää lopun elämääni.
- Eikö ole hupsua? - Niin, hupsua.
Ei! Ei lainkaan.
Hyvänen aika! Olen pahoillani.
Mitä epäsovinnaisuutta tämä on? Ei teidän pitäisi olla kahdestaan!
Kello on minuuttia vaille viisi, ettekä ole harjoituksissa.
Pastori Galswells odottaa. Tulkaa välittömästi.
- Herra Van Dort, alusta taas! KOLME TUNTIA MYÖHEMMIN
Tällä kädellä minä karkotan murheesi.
Maljasi ei koskaan tyhjene, sillä minä olen oleva viinisi.
Tällä kynttilällä valaisen tiesi pimeydessä.
Tällä sormuksella pyydän sinua omakseni.
- Yritetäänpä nyt uudelleen. - Hyvä on.
Tällä kynttilällä...
- Menenkö auttamaan? - Älä hermostu, kultaseni.
Tällä kynttilällä...
Jatka!
Avaa ovi, Emil.
Jatketaan kynttiläkohdasta.
Lordi Barkis, herra.
LORDI BARKIS BITTERN
Päivämäärät tuottavat vaikeuksia.
Ilmeisesti olen päivän verran aikaisessa.
- Onko hän sinun puoleltasi sukua? - En muista.
Emil, tuokaa lordi Barkisille tuoli.
Jatkakaa toki.
Yrittäisimmekö uudelleen, herra Van Dort.
Totta kai.
- Oikea. - Oikea.
Ai, oikea!
- Tällä... - Kädellä!
Tällä kädellä minä...
Kolme askelta! Ettekö osaa laskea? Ettekö halua naimisiin, herra Van Dort?
- Ei, ei! - Etkö?
Ei, vaan en halua olla menemättä naimisiin, -
siis haluan kovasti...
Kuunnelkaa! Muistitteko edes tuoda sormuksen?
Sormuksen. Totta kai.
- Hän pudotti sormuksen! - Pudotti sen!
- Poika ei halua naimisiin! - Häväistys!
Anteeksi. Sain sen!
Pois tieltä, pöljäke!
Voi hyvänen aika. Tulipalo. Apua, hätätilanne.
Toivottavasti tästä ei jää tahroja!
Älä yllytä tulta!
- Hakekaa ämpäri! - Olen menossa jo.
Riittää! Häitä ei voi järjestää, -
ennen kuin hän on valmis.
Nuori mies, -
opettele valasi.
Melkoinen saalis, vai mitä?
Victoria... Hän pitää minua takuulla aivan hölmönä.
Ei voisi päivä enää huonommaksi muuttua.
Kuulkaa! Van Dortin poika aiheuttaa sekasortoa harjoituksissa!
Kummallinen sulhanen saattaa joutua vaihtoon!
Everglotit raivoissaan Van Dorteille harjoituksen pilaamisesta!
Ei sen pitäisi olla niin vaikeaa. Yksinkertainen vala vain.
Tällä kädellä -
otan viinisi. Ei!
Tällä kädellä pitelen sinun...
Hyvänen aika, ei!
Tällä...
Tällä kynttilällä minä...
Minä...
Sytytän äitisi tuleen.
Tämä on hyödytöntä.
Tällä kädellä minä karkotan murheesi.
Maljasi ei koskaan tyhjene, sillä minä olen oleva viinisi.
Rouva Everglot.
Näytätte upealta tänä iltana.
Mitä sanoitte, herra Everglot? Kutsuisin teitä isäksi? Jos vaaditte.
Tällä kynttilällä valaisen tiesi pimeydessä.
Tällä sormuksella pyydän sinua omakseni.
Tahdon.
Voit suudella morsianta.
- Uusi tulokas. - Hän kai pyörtyi.
- Oletko kunnossa? - Mitä tapahtui?
Tämä näyttää hengittävän vielä.
- Onko hänellä kuollutta veljeä? - Hän on vielä pehmeä.
Malja sille!
- Vastanaineille! - Vastanaineille?
- Sanoit valasi metsässä niin täydellisesti. - Niinkö?
Niin tein. Herää, herää!
Bonjour! Päästäkää läpi.
Nimeni on Paul, olen päätarjoilija.
Loihdin hääaterianne.
Hääaterian? Kuolaan jo.
Madot...
Pysykää kaukana!
Minulla on...
Kääpiö, enkä pelkää käyttää häntä. Haluan kysymyksiä ja heti!
Tarkoitat kai vastauksia?
Kiitos. Tarvitsen vastauksia.
Mitä täällä tapahtuu? Missä olen? Keitä te olette?
Se on pitkä tarina.
Millainen tarina se onkaan.
Traaginen tarina romanssista, intohimosta ja hirvittävästä murhasta.
Tämä on hyvä.
Antaa palaa, pojat!
Hei hilpeät vainaat, aika kuunnella on.
Etenkin jos korvat tallella on.
Itkemään saa myös luurangon -
tää tarina ihanan ruumismorsion.
Kuole vaan, me kaikki kuollaan.
Et murjottaa saa, se hyvä on vaan.
Ehkä piiloon sä meet, painat pääs rukoukseen.
Silti päivä jättää meidät tähteikseen.
Tiedettiin, tyttö on kaunoinen.
Kun saapui tää outo muukalainen.
Komea kovin, mutta rahaton aivan.
Ja kultasemme sai rakkauden vaivan.
Isän "ei" oli tytölle liikaa.
Päätti lempiväiset, he yhdessä karkaa.
Kuole vaan, me kaikki kuollaan.
Et murjottaa saa, se hyvä on vaan.
Ehkä piiloon sä meet, painat pääs rukoukseen.
Silti päivä jättää meidät tähteikseen.
Noin!
Antaa mennä, pojat!
Hienoa. Anna palaa, Johnson.
Juuri noin!
He sopivat yöllisen tapaamisen.
Eivät kertoneet, salas hyvin he sen.
Äidin vihkimekko oli sopiva niin.
Ei oo paljosta puute, jos on rakkautta vain.
Jotain tarvitaan silti, kuulin sen.
Kuten perheen korut, kultaa kassillinen.
Hautausmaan viereen, vanhan tammen luo.
Kello kolme kohta, yö sumua luo.
Hän lähtöä oottaa, missä miehensä tuo?
- Ja sitten? - Hän odotti.
- Ja sitten? - Varjoissa, mieskö siellä?
- Ja sitten? - Pikku sydän hakkasi niin.
- Ja sitten? - Ja sitten kaikki muuttui mustaksi.
Kuolleena tyttö vihdoin heräsi.
Korut kadonneet, ja sydän rikki.
Valan vannoi hän puun juurella, vapaaks päästämään oottais tosirakkautta.
Hän kosijaa ootti, oottais yhä kenties, mutta paikalle sattui tämä nuorimies.
Vannoi, ikuisesti vierellään on.
Tää tarina on Ruumismorsion.
...me kaikki kuollaan. Et murjottaa saa, se hyvä on vaan.
Ehkä piiloon sä meet, painat pääs rukoukseen.
Silti päivä jättää meidät tähteikseen.
Victoria, tule pois ikkunan luota.
Kyllä hän varmasti pian palaa. Hän pelkää pimeää.
Poikasena hän kasteli säännöllisesti kerrastonsa.
Sisään.
Lordi Barkis. Huoneenne varmaankin miellyttää teitä.
Kiitos, olette hyvin vieraanvarainen emäntä.
Siksi minulle tuottaakin tuskaa tuoda teille -
niin ikäviä uutisia.
Toistaisitteko ystävällisesti illan uutisotsikot.
Kuulkaa!
Victor Van Dort nähty sillalla salaperäisen naisen syleilyssä.
Tumma viettelijätär ja herra Van Dort katosivat yöhön.
- Ja nyt säätiedotus, sadekuuroja... - Riittää. Siinä kaikki.
Salaperäinen nainen? Eihän hän edes tunne naisia.
Tai niin luulitte.
Älkää epäröikö turvautua apuuni, -
missä tahansa asiassa.
Luoja paratkoon, mitä nyt teemme?
- Noutakaa muskettini. - William, tee jotain.
Kuuluttaja kärsi varmaankin uutispulasta. Pitäähän jotain kuulutettavaa olla.
Meiltä puuttuu silti sulhanen huomisista häistä.
- Unohtamatta taloudellisia seuraamuksia. - Mikä häpeä meille kaikille.
Saammehan yrittää etsiä hänet? Odottakaa edes aamunkoittoon.
Hyvä on, aamunkoittoon.
Victor-kulta, missä sinä olet?
Poikaystäväsi vaikuttaa hieman säikyltä.
Ei poikaystäväni vaan aviomieheni. Victor, minne sinä menit?
- Yritän silmäillä häntä. - Victor!
Tuolla hän menee. Hän pääsee karkuun, äkkiä perään!
Victor!
Kiitos.
Missä olet?
Victor? Minne sinä katosit?
Naimisissako? Itse olen leski.
Kuinka epäkohteliasta. Hän meni tuonne päin!
Victor!
Victor, kultaseni!
Auttakaa, on tapahtunut erehdys. En ole kuollut.
Suokaa anteeksi.
Anteeksi. Kiitoksia.
Umpikuja.
Olisit voinut käyttää portaita, hupsu.
Eikö ole kaunis näköala? Se aivan salpaa hengitykseni.
Tai salpaisi jos hengittäisin.
Eikö olekin romanttista?
Olen pahoillani siitä, mitä sinulle on tapahtunut ja haluaisin auttaa, -
- mutta minun täytyy päästä kotiin. - Tämä on nyt kotisi.
En tiedä edes nimeäsi.
- Mainio alku avioliitolle... - Hiljaa!
- Se on Emily. - Emily.
Melkein unohdin. Minulla on sinulle jotain.
Se on häälahja.
Kiitos.
Jämä?
Jämä! Koirani Jämä!
Miten hyvä poika oletkaan.
- Tiesin sinun ilahtuvan sen näkemisestä. - Kuka on hyvä poika?
Istu, Jämä. Istu.
Hyvä poika. Kieri.
Hyvä poika. Leiki kuollutta.
Anteeksi.
- Oletpa sinä söpöliini. - Olisitpa nähnyt sen turkkeineen.
Äitini ei antanut Jämän hypätä syliin.
Vaikka eipä hän hyväksynyt muutakaan.
- Olisiko hän hyväksynyt minut? - Onneksesi sinun ei tarvitse tavata häntä.
Tai toisaalta...
Kun nyt mainitsit asiasta, pitäisihän sinun.
Kun nyt kerran olemme naimisissa, -
sinun pitäisi ehdottomasti tavata hänet ja isäni.
- Mennään vaikka saman tien. - Loistava idea!
Minne heidät on haudattu?
- Mitä nyt? - He eivät ole täkäläisiä.
Missä he ovat?
- Ai, he elävät vielä! - Pahoin pelkään.
Se on kyllä ongelma. Mitä nyt, Jämä?
Ei, emme voisi.
- No jos sanot sen noin... - Mitä?
Elder Gutknecht.
Hiljaa, Jämä. Elder Gutknecht?
Oletteko siellä?
Huhuu. Onko ketään kotona?
Huhuu.
Siellähän te olette!
- Voi, kultaseni. Siellähän te olette. - Toin aviomieheni, Victorin.
Minkä? Aviomiehen?
Hauska tavata, herra.
Meidän pitäisi päästä käymään yläkerrassa, elävien valtakunnassa.
Elävien valtakunnassa?
- Voi sinua, kultaseni. - Ole kiltti.
Miksi mennä sinne, kun ihmiset kuolevat päästäkseen tänne?
Rukoilen teitä auttamaan. Se merkitsisi niin paljon minul... Meille.
Enpä tiedä. Se on luonnotonta.
Olkaa kiltti, Elder Gutknecht. Voitte kai tehdä edes jotain.
Katsotaan. Minne laitoinkaan sen kirjan?
Jonnekin tänne minä sen jätin.
Siinähän se on!
Löytyi. Ukrainalainen kummitteluloitsu. Täydellinen tällaisiin pikavisiitteihin.
- Olen iloinen, että hän tuli ajatelleeksi tätä. - Samoin.
Kas niin.
Missä olimmekaan?
Ukrainalainen kummitteluloitsu.
Tässä se on. Valmiina?
Kun haluatte takaisin, sanokaa "ruutuhyppy".
- Ruutuhyppy? - Aivan.
Vietin niin kauan pimeydessä, -
että melkein unohdin, kuinka kaunis kuutamo onkaan.
Taisit pudottaa jotain.
Tule.
Odota.
Minun pitäisi valmistella vanhempiani uutista varten.
Menen edeltä, niin odota sinä täällä.
- Loistavaa. - En viivy kauaa.
Odota juuri tässä.
- Palaan pian. - Selvä.
Ei sitten kurkita.
Kun näen sen Van Dortin pojan, kuristan hänet paljain käsin.
Hänen kaulansa on liian ohut lihaville käsillesi.
Sinun täytyy käyttää köyttä.
Tämä on omatuntosi ääni. Kuuntele minua.
Aavistan pahaa siitä pojasta. Tiedät, ettei hän...
Nakerra välillä jonkun toisen korvaa.
Victor meni tapaamaan vanhempiaan juuri kuten sanoi.
Jos en olisi juuri ollut päässäsi, väittäisin sinun menettäneen järkesi.
Hänellä on takuulla hyvä syy viipyä.
- On toki. Mikset kävisi kysymässä sitä? - Käyn sitten.
Eihän hän noilla arkajaloillaan pitkälle pötki.
- Victoria. - Victor?
Ihana nähdä sinut. Tule takan luo.
Missä olet ollut? Oletko kunnossa?
Minä... Hyvänen aika.
Olet kylmä kuin kuolema. Mitä sinulle on tapahtunut?
Takkisi.
Victoria, minä tunnustan, -
aamulla avioliitto pelotti minua.
Mutta tavatessani sinut tunsin, -
että minun tulisi olla kanssasi ikuisesti, -
enkä malttaisi odottaa häitämme.
Victor, tunnen samoin.
Victoria, näyttää siltä, että olen naimisissa.
Ja se oli täysin odottamatonta.
Kultaseni, halusin vain tavata...
Kultaseni, kuka hän on?
- Kuka hän on? - Olen hänen vaimonsa.
- Victor? - Victoria, et ymmärrä.
Hän on kuollut. Katso vaikka.
Ruutuhyppy.
Victoria!
Valehtelit minulle.
Päästäksesi sen toisen naisen luo.
Etkö ymmärrä? Sinä se toinen nainen olet.
Minä olen sinun vaimosi. Hän on toinen nainen.
Hän on oikeassa.
Luulin, että asiat etenivät niin hyvin.
Olen pahoillani, mutta tämä ei voi toimia.
Miksei?
- Tämä johtuu kai silmästäni. - Ei, silmäsi on...
Ihastuttava.
Jos tilanne olisi toinen... Ken tietää?
Mutta olemme liian erilaisia.
Sinähän olet kuollut.
Olisit ajatellut sitä ennen kuin kosit.
Ymmärtäisit, että se oli virhe. En menisi ikinä kanssasi naimisiin.
Ruusuilla ikuista rakkautta.
Liljoilla suloisuutta.
Morsiusharsoa.
- Mikä surettaa? - Ehkä hän on oikeassa.
- Ehkä olemme liian erilaisia. - Ehkä hänen pitäisi tutkituttaa päänsä.
- Minä voisin tehdä sen. - Mutta hän kuuluu sen naisen luo.
Sen pikkuneiti Elävän, jolla on punaiset posket ja sykkivä sydän.
Ne tytöt ovat tusinakamaa. Sinulla on paljon enemmän.
Sinulla on...
Sinulla on loistava persoonallisuus.
Mitä sillä huitukalla on, mitä sulla ei oo enemmän?
Ei kauniiseen hymyysi voi verratakaan.
- Entä pulssi? - Liikaa arvostusta saa.
- Tärkeilyä. - Pöyhkeää.
Kunpa tuntisi hän sinut kuten me.
Ei hän sormessaan sormusta miehesi kanna.
Eikä pianoa soita, ei tanssi eikä laula.
- Ei voi verrata lain. - Hän hengittää vain.
- Entä sitten? Vähät siitä. - Tärkeilyä. Pöyhkeää.
Kunpa tietäis hän sen, oot erityinen.
Kunpa tuntisi hän sinut kuten me.
Liekki kuuma kynttilän, se mua satuttaa.
Saman kivun veitsen viilto aiheuttaa.
Hänen sydämensä sykkii, kuollut oon, mä tiedän sen.
Ja silti tuskaa mun, ei poista sanas sun.
Vielä itken kyyneleen mä viimeisen.
Ainoa etu on sen pikku olion, hän elää.
- Tärkeilyä. - Pöyhkeää.
Väliaikaista vaan, sen kaikki tietää jo. Sen vaivan kyllä korjaa kohtalo.
- Entä sitten? Vähät siitä. - Tärkeilyä. Pöyhkeää.
Kunpa tietäisi sen, oot erityinen.
Kunpa tuntisi hän sinut kuten me.
Liekki kuuma kynttilän, se kipua ei suo.
Ei jää, ei aurinkokaan tuskaa tuo.
Kovin koskee sydämeeni.
Vaikkei syki, särkyy silti.
Ja tätä tuskaa mun, ei poista sanas sun.
Kuollut oon, mä tiedän sen.
Silti itken kyyneleen mä viimeisen.
Se on totta, äiti. Victor on aviossa kuolleen naisen kanssa.
Näin hänet. Sen ruumiin.
Seisomassa tässä Victorin kanssa.
- Oliko Victor huoneessasi? - Minun täytyy auttaa häntä.
- Mikä skandaali! - Tulehan istumaan, kultapieni.
Sinähän vapiset kuin haavanlehti. Anna kun Hilda noutaa viltin.
Nouda pakkopaita! Hän on päästään sekaisin!
Tulkaa, Hildegard!
Finnis, tule heti nukkumaan.
Mitä taivaan nimessä?
Kukahan se tähän kellonaikaan voisi olla.
Neiti Everglot, mitä te täällä teette?
Teidän pitäisi olla kotonanne murheen murtamana.
Pastori Galswells, minulla on kysyttävää.
- Tämä on hyvin epätavallista. - Olkaa niin kiltti.
Olette ainoa kylässä, joka tietää, mikä odottaa haudan tuolla puolen.
- Synkkä aihe tulevalle morsiolle. - Morsianta juuri pelkäänkin.
Siksi minun on saatava tietää, voiko elävä naida kuolleen?
Mistä ihmeestä sinä oikein puhut?
On kyse Victorista. Hän on avioitunut ruumiin kanssa.
Hänellä on ruumismorsian.
On oltava keino tapahtuneen peruuttamiseksi.
Luulen tietäväni, mitä on tehtävä. Tule.
- Victoria, missä korsettisi on? - Hän puhuu kielillä. Epäpyhistä liitoista.
- Pelkään, että hän on järjiltään. - Se ei ole totta! Päästä minut irti!
Kiitos, pastori Galswells. Oikein suuret kiitokset.
- Viekää hänet huoneeseensa! - Ei! Puhun totta.
Victor tarvitsee apuani!
Hildegard, uskothan sinä minua? Äiti, isä kiltti?
Lukitkaa ovi ja teljetkää ikkunat.
Katsokaa, ettei hän pääse taas karkuun.
Hän tarvitsee apuamme. Päästäkää minut!
Eikö tämä nöyryytys ikinä lakkaa.
Emme voi näyttäytyä julkisuudessa vuosiin. Mitä me teemme?
Pysymme suunnitelmassa. Vincentin kanssa, tai ilman.
- Victorin. - Sama sille.
Hylätä nyt Victorian kaltainen nuori nainen...
Suorastaan rikollista. Jos minulle suotaisiin tyttärenne kaltainen nainen, -
hän eläisi rikkaudessa kuin kuninkaallinen.
Vaimonne on varsin onnekas.
En ole naimisissa. Olin kihloissa muutamia vuosia sitten, -
mutta tragedia vei nuoren morsioni pois.
Yksinäiselle vauraus ei merkitse mitään.
Hienoja uutisia, Victoria. Häät pidetään sittenkin.
- Löysittekö hänet? - Kiirehdi, kultaseni.
Sukulaisemme saapuvat näillä minuuteilla. Sinun on oltava edustava lordi Barkisia varten.
- Lordi Barkisia? - Siinä sinulle kelpo aviomies.
- Oikein onnekas käänne. - Parempi tulevaisuudennäkymä.
Mutten rakasta häntä. Ette voi pakottaa minua tähän.
- Meidän täytyy. - Rukoilen teitä.
- On oltava jokin muu keino. - Ellet avioidu lordi Barkisin kanssa -
joudumme kadulle. Olemme vararikossa.
- Mutta Victor... - Victor Van Dort on poissa.
Sinut vihitään lordi Barkisin kanssa huomenna.
Kuin suunniteltiin!
Kultaseni, älä katso minuun noin.
Joudut sietämään liittoamme vain, kunnes kuolema meidät erottaa.
Ja niin käy pikemmin kuin arvaatkaan.
Aamu koittaa pian! Missä hän voi olla?
Victor Van Dort karkaa ruumiin kanssa! Murtunut morsian nai rikkaan tulokkaan!
Rikkaan tulokkaan? Mahdotonta.
- Sanoiko hän "ruumiin"? - Älä ole hölmö.
Kuka ruumis nyt Victorin naisi?
Mayhew, lopeta tuo kirottu yskiminen!
Mayhew, yritätkö tappaa meidät?
Hän yrittää tappaa meidät!
Minä...
Luulen, että pudotit nämä.
Olen pahoillani, että valehtelin tahtovani tavata vanhempani.
Päivä ei vain ole mennyt ihan...
Kuin suunniteltiin.
- Anteeksi innokkuuteni. - Pidän siitä.
Uusi tulokas!
Tulkaa, pojat! Bonjour. Ilmaiset juomat kaikille!
- Toinen tuoppi, herra? - Puolikas vain.
- Kunnon apulaisia ei enää löydä. - Tietä tervetulokomitealle!
Nimeni on Plum. Neiti Plum.
Mayhew?
Mayhew, hauska nähdä sinut!
Olen pahoillani.
Itse asiassa oloni on loistava.
Nopeasti. Ettekö näe, että herran kurkkua kuivaa?
Mayhew, minun on päästävä takaisin.
Kaikki ovat kai kovin huolissaan. Miten he voivat?
Ihmettelevät yhä, mihin katosit.
- Ja Victoria-neiti... - Miten hän voi?
- Hän menee illalla naimisiin. - Mitä?
- Kenen kanssa? - Jonkun tulokkaan, lordi mikälie.
- Mahdotonta. - Kun sinäkin olit poissa...
Eivät kai halunneet haaskata kakkua.
- Miten hän saattoi... - Naiset.
Niiden kanssa ei voi elää, eikä ilmankaan...
On kai aika kerätä luunsa ja jatkaa matkaa.
Luiden keräämisestä puheen ollen...
Victor, mihin sinä menet?
Victoria-neiti, nyt meidän täytyy lähteä kirkkoon.
Eilen luulin, että hääni olisivat iloiset.
Nyt tuntuu kuin vuorovesi veisi minua merelle.
Meri johtaa moneen paikkaan.
Ehkäpä rantaudut johonkin parempaan.
Tällä kynttilällä valaisen tiesi pimeydessä.
Tällä sormuksella pyydän sinua omakseni.
Julistan teidät mieheksi ja vaimoksi.
Myöhästyin.
Rouva Plum, mitä minä nyt teen?
Hän vain lähti sanomatta sanaakaan.
- Ovatko kaikki miehet sellaisia? - He eivät ole kovin fiksuja.
Kun he saavat jotain päähänsä, heidän mieltään ei muuta mikään.
- Meidän täytyy puhua. - Anna minun kertoa!
- Saanhan kertoa? - Mitä?
- Avioliitossanne on ongelma. - En ymmärrä.
Valat sitovat vain, kunnes kuolema teidät erottaa.
- Mitä tarkoitat? - Kuolema on jo erottanut teidät.
Hän lähtee, jos asia selviää hänelle. Asialle täytyy voida tehdä jotain.
- On yksi keino. - Ole kiltti, anna minun kertoa.
Se vaatii uhrauksista suurimman.
- Kerro jo se hyvä osa! - Mikä se on?
- Hänet täytyy tappaa! - Mitä?
Victorin olisi luovuttava elämästään ikiajoiksi.
Hänen pitäisi toistaa valansa elävien maassa -
- ja juotava Aikojen viiniä. - Myrkkyä!
Se pysäyttäisi hänen sydämensä ikiajoiksi.
Vasta sitten hän voisi antaa sen sinulle.
En voisi koskaan pyytää sitä häneltä.
Ei sinun tarvitsekaan.
- Minä teen sen. - Jos valitset tämän tien, -
et voi koskaan palata ylläolevaan maailmaan. Ymmärrätkö?
Ymmärrän.
Kokoontukaa tänne!
Päätimme tehdä tämän kunnolla.
Ottakaa mukaanne, mitä voitte ja seuratkaa meitä.
Siirrämme hääjuhlat yläkertaan.
Yläkertaan? En tiennytkään, että meillä on yläkerta.
- Kuulostaa karmivalta. - Lähdetään!
Häät, pidämme häät.
Odota, Victor.
Et voi mennä vihille tuon näköisenä.
Hämähäkkien mielestä söpö oot, mutta pukusi korjata kai sä suot.
Älä pelkää, kyllä osaamme. Siitä hurmaavan, hurmaavan, hurmaavan teemme.
Ommel, laskos pienoinen, vähän hoitoa lempeää.
Lanka korjaa tilanteen, ja sitä meillä kyllä on.
Korjaustulos moitteeton, työn laadun takaamme.
Tästä vielä korjaamme, me teemme kyllä parhaamme.
Kun sinut sitten nähdään, kaikkiin vaikutuksen teet.
Kaikkiin vaikutuksen teet.
- Häät, pidämme... - Hääkakku tarvitaan, verraton olla sais.
- Jotain puuttuu. - Pölyä kai.
- Kunpa ei näin kiire ois. - Mitä minä tekisin. Auttaisiko luu?
- Nenäni. - Anteeksi.
- Nyt maistuu! Voilà! - Hieman sitä, tätäkin.
On kakku mitä mainioin. Häät!
Pidämme häät!
Hurraa! Hurraa! Pidämme häät!
Nyt morsiolle hurraa, kun hänet vihitään -
tänään!
- Hurraa! - Varmasti sen huomaatte, me kyllä tuemme -
ja loppuun asti puolustamme morsiantamme!
Tää morsian, tää morsian, on lumoava niin.
Hurraa! Hurraa! Hänet vihitään tänään.
- Siinä hän on. - Sieltä hän tulee.
Nyt saapuu morsian. Vuosia saanut on odottaa vaan.
Tätä päivää, tätä päivää, haaveet ja morsian.
Hän täällä on, nyt saapuu morsian.
- Nyt saapuu morsian. - Nyt saapuu morsian.
Tää päivä, tää päivä, on päättymätön.
Yhdessä ystävät morsiamen, -
luo päivän ihanan, täydellisen.
Haaveet ja morsian, ihana morsian.
Juhliemme vertaista ei oo nähty konsanaan.
Ei elävien maassa kai oo uneksineetkaan.
Elävien maa. Nyt juhliin vaan, morsion!
Nyt saapuu morsian, -
tänä päivänä päivien.
Elävien valtakuntaan -
juhlimaan.
Hyvänen aika.
Hiljentykää.
Kiitos.
Elegantti, sivistynyt ja säteilevä.
Victoria on löytänyt aviomiehen, joka on kaikkea tätä -
ja enemmän.
Meidät yhdisti onnekas sattuma, eikä mikään maallinen voima -
voi meitä erottaa.
Keitossani on silmä.
Anteeksi.
- Noutakaa muskettini. - Nouda itse, minä häivyn!
Tehkää tietä.
Anteeksi, ette tunne minua, mutta asuin joskus kuolleessa äidissänne.
Odota vähän!
Rakastan naisia, joilla on lihaa luidensa päällä.
Kuka heidät oikein kutsui?
- Takuulla sinun puoleltasi sukua. - Eivätkä ole.
Jos isoisä Everglot näkisi tämän, hän kääntyisi haudassaan.
Finnis.
Missä säilytätte väkijuomia?
Muita uutisotsikoita: Kuolleet nousivat haudoistaan!
Perääntykää, älkää yrittäkö hiipiä kimppuuni.
Perääntykää!
Saatte kunnolla korvillenne.
Ei!
Isoisä?
Mussukkani, niittyleinikkini.
- Gertrude! - Helfried?
Olet ollut kuolleena 15 vuotta.
Suoraan sanoen, rakkaani, en välitä vähääkään.
Selvän teki! Nyt otamme rahat ja häivymme.
- Mitkä rahat? - Myötäjäisesi. Se on oikeuteni!
Ei vanhemmillani ole rahaa.
Meidän avioliittomme estää heitä joutumasta köyhäintaloon.
Köyhäintaloon?
Sinä valehtelet? Sano, ettei se ole totta!
Eivätkö asiat menneetkään, kuten suunnittelitte, lordi Barkis?
Kenties pettymyksessämme olemmekin täydellinen pari.
Tiehenne, manalan demonit!
Palatkaa tyhjyyteen, josta tulittekin!
Tästä ovesta ette astu! Takaisin!
- Hiljempaa, tämähän on kirkko. - Iltaa.
Rakkaat ystävät ja poismenneet.
Olemme täällä tänään liittääksemme avioon tämän miehen ja ruumiin.
Victor?
Elävät ensin.
Tällä kädellä minä karkotan murheesi.
Maljasi ei koskaan tyhjene, sillä minä olen oleva viinisi.
Sinun vuorosi.
Tällä kädellä minä karkotan murheesi.
Maljasi ei koskaan tyhjene, -
sillä minä olen oleva...
Minä olen oleva...
Jatka, kultaseni.
Maljasi ei koskaan tyhjene.
Sillä minä olen oleva...
Minä olen oleva viinisi.
Hän epäröi.
- En voi. - Mikä hätänä?
Tämä kaikki.
Olin morsian, ja unelmani vietiin minulta.
Nyt olen varastanut ne joltain toiselta.
Rakastan sinua, Victor.
Mutta et kuulu minulle.
Victoria.
Kuinka liikuttavaa. Itken aina häissä.
Nuoret rakastavaisemme viimeinkin yhdessä.
Kai he voivat elää nyt onnellisina elämänsä loppuun asti.
Mutta unohdatte, että hän on yhä vaimoni!
En lähde täältä tyhjin käsin!
Sinä.
- Emily? - Sinä!
Mutta minähän jätin sinut.
Kuolemaan.
Tämä nainen on selvästi harhainen.
Pahoittelen, mutta meidän on mentävä.
Näpit irti hänestä.
Täytyykö minun tappaa sinutkin.
Victor, ota kiinni!
Anteeksi.
Sacré Bleu!
Touché. Pelisi ei ole reilua, poika.
- Touché, armaani. - Häivy.
Lähdenhän minä...
Mutta ensin malja Emilylle:
Ikuiselle morsiusneidolle.
Kerrohan, armaani. Voiko sydän yhä särkyä, kun se on lakannut lyömästä?
- Päästäkää minut hänen kimppuunsa! - Odottakaa!
Meidän täytyy noudattaa heidän sääntöjään. Olemmehan elävien keskuudessa.
Hyvin sanottu.
Emme ole enää.
Totta, pitäkää hyvänänne.
Uusi tulokas.
Victor, en uskonut näkeväni sinua enää koskaan.
Odota. Annoin lupaukseni.
Sinä pidit lupauksesi.
Vapautit minut.
Nyt voin tehdä saman sinulle.